Noget som...
DER SKER NOGET I MIN SJÆL, JEG IKKE KAN FORSTÅ
Knap havde dæmonen kastet sit brændende blik på hende...
Knap havde... dæmonen kastet sit brændende blik på hende-
- og hans ansigt manglede fuldkommen symmetri...
...og hans ansigt manglede fuldkommen form.
Da hendes fingerspidser rørte hans læber, smeltede han ind i hende.
Hun leder efter dig.
Næste gang, du læser spøgelseshistorier, vil jeg med.
Hvem har sagt, at jeg gør det?
- Er det ikke spændende? - Jeg blev så bange.
- Du burde være bange for din far. - Hvorfor bliver han så forarget?
Folk syntes om hans skrækromaner.
Din far arbejder i boghandlen. Claire har taget sig af huset.
Jeg har gennemgået bøgerne. Hvor har du været?
Jeg var færdig, så jeg fik lidt frisk luft.
Jeg ved, hvor du var.
- Se, hvem der er tilbage. - Jeg gik bare en tur.
EN UNDERSØGELSE AF POLITISK RETFÆRDIGHED
Det er godt, at du fordyber dig i de gode bøger, Mary.
At elske at læse er at have alt inden for rækkevidde.
Betalingen er forfaldet, hr. Godwin. Skal jeg minde dig om betingelserne?
- Giv mig en måned til. - Der er allerede gået seks måneder.
- Ville du høre en spøgelseshistorie? - Er den ny?
Jeg vil rejse mig fra graven-
- og fortælle om det bedrag, jeg har lidt under.
Og forlange hævn.
Knap havde dæmonen kastet sit brændende blik på hende-
-da hendes iskolde kinder...
Claire. Claire, Claire...
Det er bare et mareridt. Bare rolig.
Læg dig til at sove igen. Der sker ikke noget.
Læg dig til at sove.
ET FORSVAR FOR KVINDENS RETTIGHEDER
Kan du ikke sove?
Savner du hende?
Hun var så fuld af lidenskab og trods.
Som om hun konstant lå i krig med alt og alle.
Hun nød ethvert øjeblik af kampen.
Krigere som din mor lever aldrig længe.
Djævelens kløer kastede sig mod jomfruens hals.
Hans kløer sank dybt, dybt ind i hendes blege hud.
Blodet dryppede som spor i mælkehvid sne.
- Mary? - Hun skreg.
Ingen passer butikken, og du sidder og skriver som et barn.
- Hvad er så vigtigt? - Det er privat.
Hvilke tanker plager den ansete forfatters datter?
Slip.
- Mary? - Hun skubbede mig.
- Jeg gjorde ingenting. - Er du uskadt?
Jeg kan ikke leve med hende. Hun har ingen respekt.
- Jeg gjorde ingenting. - Det er nok.
Han er en gammel ven. Hr. Baxter tror også på uddannelse.
- Der får du det godt. - Skotland...
Jeg sender dig væk, fordi jeg elsker dig, Mary.
Og fordi jeg håber, at du finder dit frirum der.
Og at ensomheden giver dig tid til at se ind i dig selv.
Du skriver som en efterligner.
Skil dig af med andres tanker og ord, Mary.
Find din egen stemme.
Mary. Du ligner din mor og heldigvis slet ikke din far.
Jeg hedder William Baxter. Det er min datter, Isabel.
Vi vil forsøge at underholde dig, selv om det ikke er London.
Natten er så anderledes her. Hvordan kan man sove, når der er så stille?
Kom. Jeg ved, hvor vi kan gå hen.
Jeg har tænkt på at fremmane min mor i en seance.
Men hun var syg så længe. Hvad hvis hun endelig har fundet fred?
Ville det ikke være ondt at forstyrre hende?
Tror du, det er muligt at kontakte de døde?
Jeg kan allerede mærke hendes tilstedeværelse.
Jeg savner hende så meget. Jeg tænker på hende hver dag.
Ville du kontakte din mor?
Det ønsker hun måske ikke. Jeg tog jo livet af hende.
Hun døde, få dage efter jeg var født.
Åh, Mary...
Jeg trives i Skotland. Intet er, som jeg troede.
Du har kun været her i et par uger.
I London har vi sjældent mulighed for picnic ved floden.
Man skal ikke vente på muligheden.
Jeg så ud over det rådne hav og vendte bort mit blik.
Jeg så ud over det rådne dæk, hvor nu døde sømænd gik.
Jeg så mod himlen, som min bøn fik.
Men før bønnen vældede frem...
- Kom ind. Du må fryse. - Her er nogle af mine essays.
Det er mit bidrag til aftenens underholdning.
Isabel... Hvem er det?
Åh... Det er Shelley. Er han ikke flot?
- Han er en radikal og oprørsk digter. - Han lyder som en fangst.
- Jeg præsenterer dig for vennerne. - Her er en, du skal møde.
- Percy, det er Mary. - Baxter, kom.
Det er Coleridge. Mary, kan du sætte navnekortene op?
Det tager jeg.
Jeg hedder Percy Bysshe Shelley.
- Mary Wollstonecraft Godwin. - Naturligvis.
Baxter sagde, at du ville komme.
Jeg er en stor beundrer af begge dine forældres arbejde.
Jeg stoler på, at du ikke vil opfordre mig til oprør.
Mit ry kommer mig i forkøbet.
- Vil du have forandring fra roen? - Jeg har vænnet mig til den.
I London var jeg i fars boghandel, så roen er ikke så dramatisk.
Baxter laver gode sammenkomster. Alle poesielskere bliver henrykte.
Du er sikkert selv forfatter?
Jeg skriver intet af betydning, men det håber jeg at komme til.
Hvad mener du er af betydning?
Alt, der isner blodet i årerne og får hjertet til at slå hurtigt.
Perfekt. Må jeg låne hr. Shelley?
- Vi vil så gerne høre et digt. - Naturligvis.
Uden et publikum er ideer blot simple ord på en side.
- Hr. Shelley, dine essays. - Dem har jeg ikke brug for.
Jeg stoler på min nyfundne inspiration.
Ikke digteren fra sine drømmes verden.
Når skyerne svæver gennem hjernen frem.
Når hvert syn af noget smukt, vildt og stort-
-forbløffer, betager og ophøjer.
Så lys, så skøn, så vild en form ingen før har set.
Er den, der tøjler luftens springere-
- og øser magi fra sit blik på sovende ungmø.
Alene, alene, helt alene, for sig selv på et vidtstrakt hav.
Og Gud giver mig ingen trøst, når sjælen lider kval.
- Det her vejr... - Klag ikke. Vi er jo i Skotland.
Hvis alt kommer fra Gud, er vi så ikke en del af Gud?
- Tænker vi ikke Guds tanker? - Jeg føler mig ikke som en gud.
Din krop er træt, men din ånd vil svæve frit.
Mener du, at du er en del af Gud som den store digter Coleridge?
Coleridge var meget mere indtagende, da jeg var barn.
Kan du huske så langt tilbage?
Hvor gammel er du, min kære olding?
Gammel nok til at vide, hvorfor du spørger.
- Jeg er 16. Hvad er du? - 21.
En klog gammel mand.
Som bjergets kilder under morgensol skal vi to blive til et.
Vi skal blive en ånd i to kroppe.
Åh, hvorfor to? Lidenskab i tvillingehjerter vokser så.
Til som to meteorer brænder vi.
To kloder, som sammensmelter nu deri.
Forenes og forvandles hver dag.
Brænder, men kan ej fortæres.
Mary... Jeg har desværre dårligt nyt fra London.
Det er din søster, Claire.
- Vil du hilse hr. Shelley fra mig? - Naturligvis.
- Var du lykkelig i Skotland? - Ja, det var jeg.
Du får dit liv igen. Du er som din mor. Du kan ikke lukkes inde.
Hun har været sådan i flere uger.
- Claire. - Gudskelov, du er endelig tilbage.
- Er du ikke døende? - Kun af kedsomhed.
Var du slet ikke syg?
Måske en smule.
Åh, stakkels fugl, fra dit bur så lille.
Musikken kommer, som burde stille-
-de onde hjerter, som dig satte deri.
Men de er døve for din melodi.
Den sang er din rose, dens blomsterblades kald.
Den er død nu, elskede nattergal.
Min mor drømmer om, at din far skal tage sig en ung protegé.
Vi må charmere ham i aften. Han er tydeligvis velhavende.
Hun har et ukueligt håb, det kan man ikke fornægte.
Hr. Percy Shelley, det er fru Godwin, min hustru-
- og vores børn, William, Claire og Mary.
Det er mig en fornøjelse.
Min mand siger, du er digter. Han taler pænt om dit arbejde.
Det gør mig ydmyg at høre. Mit arbejde er ikke så kendt endnu.
- Men mit andet bind skal publiceres. - Imponerende for så ung en mand.
- Det er under din indflydelse. - Du smigrer mig.
Jeg håber, du vil tage imod mit forslag om at blive din protegé.
Jeg har et betragteligt underhold og betaler gerne for din tid.
Det er min pligt at fremme en med den slags evner.
Så er det afgjort.
Vi er heldige at have to store hjerner iblandt os.
- Du skal se vores boghandel. - Jeg har "Iliaden" på græsk.
Mary kan vise dig den efter middagen.
- Hvad gør du her? - Jeg søger den store William Godwin.
Men jeg vil ikke kun møde din far.
Hvorfor er du her så?
Jeg vil atter føle mit blod isne og mit hjerte slå hurtigt.
- Mary. - Hr. Shelley.
Din far vil tale med hr. Shelley.
Tak. Jeg kommer straks.
Jeg nyder... samlingen.
Det kan jeg se.
Som sagt... Begge dine forældre har inspireret mig.
- Min mor døde, da jeg var ti dage. - Beklager, det vidste jeg ikke.
Jeg elsker at tale om hende, selv om jeg ikke kendte hende.
Hun var fuld af modsigelser. Nu taler folk kun om-
- at hun ville stikke af med en gift mand og hans hustru.
- Hvad synes du om det? - Jeg har ingen problemer med det.
Folk bør leve og elske, som de vil.
Hvorfor valgte to radikale personer som dine forældre at gifte sig?
Så jeg ikke skulle blive et uægte barn.
Mød mig i morgen. Sig et sted.
Der er et sted, jeg ofte er alene. Jeg ved ikke, hvad du vil synes.
Det er et slags fristed.
Så bliver det også mit fristad.
Jeg kommer, så ofte jeg kan, for at mærke hendes favntag.
Min far lærte mig at læse ved at følge bogstaverne i hendes navn.
Jeg ved ikke, hvad jeg venter på her.
Du venter måske på, at nogen skal gengælde din omfavnelse.
- Nu fandt vi endelig i ly. - Jeg gennemlider hellere styrtfloden.
Hvis Gud er overalt, hvorfor skal mennesket så rejse templer for ham?
Det er fantasien, der er moralens redskab, ikke kirken.
Lad os se, om skaberen slår os ned.
Du skal frygte Herren, din Gud.
Troner, altre, domstole og fængsler-
- indgår i et gigantisk og despotisk system.
Det er skabt til at knuse menneskets sjæl.
Deres indholdsløse pagt har ingen magt over os.
Jeg frygter hverken Gud eller hans håndlangere.
Her er nogen.
Percy. Percy...
Er dommedag her allerede?
Hallo?
Er her nogen?
Hr. Shelley, det er en rigtig bog. Dit navn er så fint i guld.
Den bliver sikkert mere populær end din afhandling om ateisme.
Romaner sælger, men bøger, der udfordrer dogmer, lever længe.
Den slags værker redder verden fra elendighed og illusioner. Flot.
- Jeg håber, du vil synes om den. - Det skal jeg nok gøre.
Læs det, når du er alene.
Giv mig det. Vær nu sød, Mary.
"Solskin griber jord, og månens stråler kysser dig."
- "Men hvad er alle kys værd?" - "Hvis ej du kysser mig?"
- Frøken Godwin? - Ja.
Jeg er fru Shelley. Harriet Shelley.
Det her er lanthe, vores datter.
- Hvordan kan jeg hjælpe jer? - Jeg leder efter min mand.
Han er ikke her. Min far arbejder alene i dag.
- Mere kan jeg ikke hjælpe med. - Frøken Godwin.
Hold dig væk fra Percy.
Jeg har ikke set ham i ugevis, men jeg har hørt rygterne.
Hr. Shelleys hustru må da være immun mod sladder.
Du har vist aldrig oplevet skandale, frøken Godwin.
Jeg stak af med Percy, da jeg var ung.
Idealisme og kærlighed giver os mod.
Men det forbereder ikke en på det, man må ofre for at elske Percy.
Din mand er min fars elev, ikke andet.
Hvis jeg ser hr. Shelley, siger jeg, at du leder efter ham. Farvel.
Claire?
- Din kone er meget smuk. - Er du da gift?
Ja... Jeg har været gift i fem år nu.
Jaså. Vi glæder os til at møde fru Shelley.
- Hun kan måske spise med? - Det var venligt af jer.
Men vi er kun gift på papiret.
Jeg støtter Harriet og min datter økonomisk.
Det er tyrannisk at tvinge gifte par til at bo sammen-
-når kærligheden er død.
Ja. Jeg husker, at jeg sagde noget lignende, da jeg var ung.
- Hvordan kunne du? - Hvad?
- Du fortalte hende det. - Det var jeg nødt til.
- Hvorfor sagde du intet om Harriet? - Mit ægteskab var en fejl.
Jeg troede, at hun var min sjælefrænde-
- men med tiden opstod der en tom kynisme, der førte til had og kval.
Da jeg mødte dig, føler jeg mig levende igen.
Hvis du havde vidst det, havde din anstændighed vundet.
- Jeg bryder mig ikke om anstændighed. - Det er let at sige.
Men nu vil jeg udfordre dig til at følge dit hjerte.
Tag med mig. Lad os finde...
...ny luft at fylde vores lunger med.
En ny sol til at varme os.
Et nyt liv, som faktisk er værd at leve, sammen.
Luften her var allerede kvælende-
- men Shelleys nærvær gør det endnu mere uudholdeligt.
Det føles, som om jeg bliver kvalt.
Jeg vil væk.
Du var i det mindste i Skotland. Jeg har aldrig været nogen steder.
Næste gang rejser vi sammen.
Vi rejser verden rundt, bare du og jeg.
Vi møder fantastiske mennesker og besøger vidunderlige steder.
Så vil intet af det her eller nogen af disse mennesker betyde noget.
De betyder intet. Det lover jeg.
Jeg kunne ikke forestille mig noget bedre.
Er du færdig? Skulle du og Godwin ikke arbejde hele eftermiddagen?
Jeg er ikke i humør til noget i dag, fru Godwin.
Hr. Shelley virker fortvivlet.
Han blev nok skuffet over, at du ikke er så letfærdig som din mor.
- Tal ikke dårligt om min mor. - Naturligvis ikke.
Ingen vil vel sige noget ondt om en afdød person med de fortjenester.
Men du har ikke hendes tendens til at blande elendighed og frigørelse.
Jeg har kun arvet hendes glød-
- og den skal hverken du eller andre længere have lov at stække.
Har du virkelig noget med den skørtejæger at gøre?
Når vi egentlig er kommet op at stå, skaber du endnu en skandale.
Tror du, at jeg bryder mig om mit ry, eller om dit?
Jeg frygter kun at lade dine tomme ord skræmme mig fra min lyst.
Solskin griber jord, og månens stråler kysser dig.
Men hvad er alle kys værd, hvis ej du kysser mig?
Mary...
- Men du er jo allerede gift. - Vi elsker hinanden.
- Dine skæve idealer hjemsøger os. - Vær nu sød.
- Vi lever efter din overbevisning. - Hvad ved du om det?
- Min mor gjorde det samme. - Kan I klare konsekvenserne?
Din mor var plaget af sine impulser.
Den lidenskab, hun troede holdt hende sammen, flåede hende itu.
Lad den ikke få overtaget, Mary. Og du kan glemme din fantasi.
Må jeg kun være sammen med din datter, hvis vi gifter os?
- Hvor vover du komme her og... - Du tog jo imod mine penge.
Tag tilbage til din hustru og kom aldrig tilbage.
Min elskede, jeg kommer tilbage efter dig.
Hvis du ser hr. Shelley igen, mister du min kærlighed for altid.
Mary.
Se ikke tilbage, Mary. Husk, at når du er langt borte-
- vil intet af det her betyde noget længere.
Men må jeg ikke godt komme med?
Du lovede, at vi skulle rejse sammen.
Jeg håber, at du ikke har ventet længe.
- I er åbenbart to. - Jeg kunne ikke efterlade hende.
- Hvor skal vi hen? - Til St. Pancras.
Kom, mine damer.
Her er det.
Tak.
Det er bare midlertidigt.
- Hvor skal jeg sove? - Se derinde.
Jeg finder et hus til os. Og det være perfekt.
Det er allerede perfekt. Jeg har jo dig.
Hvor end vi er sammen, er hvor jeg hører hjemme.
Er du sikker, Mary? Kun hvis du er klar, min elskede.
Jeg kan skrive, hvad jeg vil. Som en strøm af lys i en mørk verden.
Jeg ser kun lykke, for nu ved jeg, hvad kærlighed er.
Det handler ikke om lydighed, jalousi eller frygt.
Det er ægte, perfekt og uendeligt.
De nærmer sig den døende pige.
Ud og ind med fart og vind.
De danser deres dans.
De danser i den trætte verden.
Tålmod, tålmod, selv om mit hjerte brister.
Gud, der er ingen tvivl om sagen.
Nu er du fra din krop så fri.
Himlen har din sjæl befriet.
I har åbenbart nydt vinen.
Ville det være uklogt at spørge, hvordan det gik i dag?
Mine forlæggere er dårer.
Lad dem ikke gå dig på. Det er de ikke værd.
Deres forskud er alt værd.
Min far har gjort mig arveløs.
Han siger, at jeg har vanæret hans navn på grund af skandalen.
Nu ved du det.
Har den her interesse? Nej?
Nej. Hvad har du ellers?
- Jeg har "Iliaden" på græsk. - Far.
Det er flere uger siden.
- Vil du sælge den? - Ja.
Nogle gange må man slippe det, man elsker.
Du må leve med din beslutning.
Han påstår, han elsker mennesket, men han svigter sit barn.
Jeg vil bare se dig blomstre.
Men se dig nu.
Nå... Vil du så sælge den?
Nej.
Erasmus Darwin var digter og læge.
Han skrev, at den, der aldrig har eksperimenteret, er en dåre.
- Gjorde du virkelig det? - Jeg har stadig min ære.
- Hvad foregår der? - Jeg inkasserede en gæld.
Du elsker jo videnskab, Mary. Se her.
Og...
Det er utroligt.
- Og den her er til dig. - Shelley...
- Du burde ikke have købt den. - Vær ikke fjollet. Den er smuk.
I morgen flytter vi til vores nye hus i Bloomsbury.
Tjenerne står klar.
Hvordan skal vi skrive, hvis vi skal handle og gøre rent?
Du får alt til at virke muligt.
- Det er bedre end St. Pancras. - Velkommen hjem.
Vent på mig.
Kom her.
En dag med kærlighed og letsind. Men trods mit paradis på jord-
- føler jeg skyld over, at jeg ikke har opnået min drøm.
- Undskyld... Er du digteren Shelley? - Ja. Ja, det er jeg.
- Må jeg få din autograf? - Naturligvis.
- Nu bliver vores venner misundelige. - Sådan.
Hav en god dag.
Elskede, jeg har nyheder.
Åh, min Mary... Et barn.
- Sikke en nyhed. - Du er glad?
Naturligvis. Du gør mig så glad. Er du da ikke glad?
- Jeg var moderløs og dur måske ikke. - Vi lærer ikke kun af andre.
Du har instinkter, og der er så meget godt i os alle og især i dig.
- Det bliver det samme med vores pige. - Tror du, det er en pige?
- Hun bliver vores eget vidunderbarn. - Ianthe, kom her.
God pige.
Kom, vi må gå. Nu.
Må jeg ikke godt komme med?
Kom nu, Mary. Lad mig komme med.
- Der er nogen i mit værelse. - Så du ham?
Nej. De...
- Der er ingen. - Du havde mareridt igen, Claire.
- Jeg sidder hos hende. - Nej, du skal hvile dig med barnet.
Kom, Claire.
Nu sover hun endelig.
Det burde du også gøre.
Jeg elsker dig, Mary.
- Det gør jeg. - Jeg ved ikke, hvordan man gør.
Taler du sandt? Hvem betaler for det? Gør jeg?
Du kommer til at ruinere mig.
- Hvad er alt det her? - Vi holder middagsselskab i aften.
Kom. Vi fortjener at more os.
Min ven Thomas Hogg er i byen. Han har udgivet sin første bog.
- Hvor mange gæster kommer der? - Måske ti.
Ti eller tolv? Tolv.
Fik du et forskud fra forlæggeren?
- Jeg lånte penge. - Vi kan ikke betale det tilbage.
Kom. Kom her.
Den var god.
Det blev desværre ingen stor fest, hr. Hogg.
- Vi er mere skandaløse, end vi tror. - Shelley og jeg laver altid ballade.
Vores fælles roman i Oxford blev betragtet som oprørsk.
Vi havde større succes med vores anonyme "Ateismens nødvendighed".
- Fordi den blev publiceret? - Fordi vi blev smidt ud fra Oxford.
- Du foretrækker vist at være anonym. - Hvorfor skrive under et andet navn?
- Skriver du også? - Ikke det samme som mine forældre.
Snart skriver Mary et værk, der overgår os alle.
- Skriver du også? - Jeg har andre talenter.
- Claire er en dygtig sanger. - Det har jeg ikke hørt endnu.
- Vil du synge for os? - Jeg vil synge.
Hvis I tilfældigvis hører det, kan jeg ikke gøre noget.
Jeg forstår godt, hvorfor I beholder hende.
Hr. Hogg... er her.
Hr. Hogg. Tak, Eliza.
- Vil du vente på Shelley? - Meget gerne, Mary.
- Er du sulten? - Nej tak.
- Skriver du? - Breve. Det er sværere end latin.
- Har du lært latin? - Ja, min far insisterede.
- Tag plads. - Mit latin er ikke som på Oxford.
- Må jeg øve på dig? - Jeg er nok ikke til stor nytte.
Mine tanker er splittede.
Du burde måske øve på mig.
Hvordan kunne du fyre tjeneren? Hvem tror du, at du er?
Mary?
- Hvad er der? Er det barnet? - Claire, er du sød at gå?
Hogg var her.
Og så...
- Han gjorde tilnærmelser, men... - Du gik ikke med på det?
- Naturligvis ikke. Aldrig. - Mary. Du...
Jeg har intet imod, hvis du og Thomas bliver elskere.
Er det ikke det, vi tror på? Et ukonventionelt liv.
Jeg ejer dig ikke. Du må være sammen, med hvem du vil.
Jeg vil ikke være sammen med nogen anden.
- Mener du ikke, kærligheden er fri? - Fri til at være med en person.
Det er dårlig logik, Mary. Dine valg betyder intet for mig.
Men jeg bliver skuffet over, at du ikke engang overvejede det.
Hvor meget værdsætter du egentlig det, du tror på?
Jeg tror med hele mit hjerte, at der er mange måder at leve på.
Og jeg kæmper for alles ret til at leve, som de vil.
Men min sandhed er, at der ikke er nogen anden for mig.
Vil du være sammen med en anden?
Du giver ikke mig samme frihed, som jeg giver dig.
Du er en hykler ligesom din far.
Og du er på ingen måde den mand, jeg troede, at du var.
I håb om at leve lykkeligt sænkede jeg mine parader.
Jeg glemte min første lektion: At det er min skæbne at blive forladt.
Og at jeg er uigenkaldeligt alene.
Mary.
- Fryser du ikke? - Mit hykleri holder mig varm.
Og min kappe af skuffelse.
- Jeg siger, at Hogg ikke skal komme. - Det sagde jeg med min knytnæve.
Du må forstå, at...
Jeg har altid levet sådan her, uden undtagelse.
Jeg troede, at det var noget, vi begge troede på.
At det var et ideal, vi delte.
Men hvis jeg virkelig havde forstået, hvad jeg gjorde-
- ville jeg aldrig have ladet noget komme mellem os.
Jeg har en overraskelse til dig.
Vi skal ud.
Hvad venter vi på?
"Phantasmagoria" med Claire Clairmont i en af rollerne.
Det er Lord Byron.
Lad os gå over og tale med ham.
Lord Byron.
Må jeg præsentere digteren Percy Bysshe Shelley. Han beundrer dig.
Jeg kender ham godt. Jeg nød "Dronning Mab".
- Det skal du have ros for. - Tak.
Nu kommer vores sidste akt med hr. Brycison.
Har I tænkt på, om de døde kan vende tilbage til livet?
Takket være nye opdagelser kan vi snart besejre dødeligheden.
Ved hjælp af denne frø og elektrisk strøm...
...vil jeg vise, at man kan stimulere muskler ved hjælp af elektricitet.
Lad mig præsentere en proces, jeg kalder... galvanisering.
Er det virkelig muligt? Kan de døde genopstå?
Ja, det er muligt. Det her har vakt dig til live.
Clara, du er så smuk og så lille.
Har du set så små hænder før?
- Hun er så smuk. - Næsten lige så smuk som dig.
- Mary, mangler du noget? - Jeg har alt, jeg behøver.
Sikke en trio vi bliver.
- Hun er enig. - Er du enig? Vi bliver en trio.
Du bliver vores lille vidunderbarn. Ja, det bliver du.
Tænk, at et lille væsen kan bringe så meget lykke.
Har vi kun brug for at være lykkelige og at gøre andre lykkelige?
Hun sover.
- Vi må af sted med det samme. - Hvad mener du?
- Hvad er der sket? - Kreditorerne kommer.
- Clara er syg. - Vi har ikke tid til at diskutere.
Det regner. Lægen sagde, at hun skal holdes varm.
- Vi har intet valg. Kom, Claire. - Percy.
Eliza, sig intet til dem. Claire.
Kom, Mary.
Kom, Claire. Vær nu sød.
Vi må tage til St. Pancras. Der finder de os ikke.
Mary.
Vær nu sød.
Hun skal ind i ly med det samme.
Mary, det knuser mit hjerte at se dig sådan.
Lægen sagde jo, at Clara var for svag til at overleve.
Hvad med dine bøger? Der er sikkert noget, du vil læse.
Hvilke bøger? Ja, bøgerne overlevede vel kreditorerne.
Jeg savner hende også så forfærdeligt, Mary.
Men jeg vil ikke også miste dig.
Lad mig være i fred.
Rosenblade, når rosen er død, giver de elskendes seng deres glød.
Som tankerne, når du skal gå.
Kærligheden selv skal slumre så.
Clara.
Du besøger mig i mine drømme. En større lykke kan jeg ikke ønske.
Jeg drømte om hende i nat.
Vi havde tændt kaminen, og varmen vækkede hende til live igen.
Elskede, du har ikke smilet til mig i flere uger.
Åh, Claire...
- Inviterede han dig til Geneve? - Nej, Lord Byron inviterede os.
- Os? - Du, jeg og Shelley.
Du er ikke den eneste, der kan charmere digtere.
Nej, Claire. Jeg er faktisk fuldt ud klar over dine evner.
Men... Vi er nødt til at rejse.
Jeg er gravid.
Hvem er faren?
Mary, barnet er naturligvis Byrons.
Vi har mødtes i hemmelighed.
I Geneve kan jeg tale uforstyrret med ham.
Du af alle ved jo, at den her by elsker skandaler.
Shelley, Lord Byron har inviteret os til Geneve.
Lord Byron? Du godeste.
Den mulighed må vi ikke gå glip af. Det ville være til stor hjælp.
Jeg er ikke klar.
- Mary... - Jeg tror ikke, at jeg er klar.
- Ikke endnu. - Jeg savner hende også.
Hvis bare jeg kunne have reddet hende.
Jeg beder dig ikke om at slippe hende, men rejs dig fra din sorg.
Hyld hende på den måde, hun fortjener.
Tak.
Skal I bo her? Turister plejer bare at komme og stirre.
- Vi er vant til folks blikke. - Hr. Shelley.
Det er en fornøjelse at møde dig igen.
Jeg fik frøken Clairmonts brev i går.
Det er en ære. Må jeg præsentere frøken Mary Wollstonecraft Godwin.
Frøken Godwin...
Tilgiv mig, men du har et smil skjult i dig.
Det er smukt og brutalt.
Jeg håber, at jeg snart kan lokke det frem.
Der var hun.
- Baron... - Claire...
Når jeg nævner mine rejseplaner for dig, tager du dem som en invitation.
Jeg beklager misforståelsen. Vi kan søge logi andetsteds.
Nej, I er mine gæster her. Det begyndte at blive kedeligt.
Der er hertugen af kedsomhed, doktor Polidori.
Følg med mig.
Det er frøken Godwin. Hun smiler ikke.
Mig en fornøjelse.
- Gener ikke tjenerne. - Er du filosofisk doktor?
- Jeg er desværre læge. - Hvorfor siger du desværre?
Du redder liv, forløser børn og hjælper søvnløse digtere.
Polidori forsker i søvnforstyrrelser. Han har fået mig til at gå i søvne.
- Jeg håber, vi kan bringe spænding. - Du vil sikkert forsøge.
- Vil du med til salonen, hr. Shelley? - Naturligvis.
Tal endelig videre med Claire og dr. Polidori, min kære.
Byron...
Sikke en interessant indretning.
Byron skriver sine ideer ned og sætter dem op på væggen.
Salonen er fuld af papir, når vi har gæster, og når han er stimuleret.
Det her er poesi, broder.
"Udøden", af undertegnede.
Nu vil vi hidkalde muserne.
Vores verden har lært os alt, vi kan.
Vores følelser har vi fået af den.
At døden kommer gælder hver mand.
Vor hjerne kan ikke klare det end.
Når alt vi ved, føler og ser-
-kun består af usande mysterier.
Jeg fandt den her artikel. Du er jo interesseret i forskning.
Er det muligt at genoplive de døde?
Det påstår de. De bruger galvanisering på lig.
Alle damer i landet kender den her.
Hun vandrer i skønhed, som natten.
Af skyfri højder og stjernebesatte skyer.
- Alt, der er bedst i mørke og lys... - Ja!
Mødes i hendes blik og i hendes øjne.
Dog mådefuldt indtagende det bløde lys...
Det gør mig ondt med dit barn.
- Hun hed Clara. - Jeg vil ikke gøre dig ked af det.
Nej, det gør du heller ikke.
Tak, fordi du taler om hende.
Det er ubeskriveligt at miste et barn. Jeg har set det for ofte.
Jeg nærer dyb respekt for din styrke.
Drik. Drik, drik.
Og drik.
- Er du sikker? - Hvorfor skulle jeg ikke være det?
Det hedder "Mareridtet-marens forbandelse".
Englen faldt fra Himlen på grund af sin umættelige lyst.
- Du kender vist kunstneren? - Henry Fuseli.
Han var min mors første kærlighed.
Hun forsøgte at tage livet af sig, da han forlod hende.
Hvordan kunne nogen så stærk som min mor være så sårbar i kærlighed?
Kærlighed finder vej, hvor ulve ikke tør jage.
Hvis hun ikke var immun mod hjertesorg, hvad skal vi så gøre?
Livets store kunst er sanserne.
At føle livet, selv i smerten. Ville du ikke dø for kærligheden?
Hvad er livet uden kærlighed?
Intet, ifølge jer digtere.
Du er...
En kvinde bør være intelligent nok til at forstå, hvad jeg siger-
- men ikke intelligent nok til at have ideer eller egne meninger.
Du kan bevise, at jeg tager fejl.
Spil noget for os, Shelley.
Den djævelske renskrivning keder mig.
Jeg kan ikke skrive et eneste ord af de digte mere.
Det har regnet i flere uger. Vi bliver gale her.
- Find på noget at fordrive tiden med. - Hun har ret.
Lyt.
Jeg hører hekse i vinden.
Jeg har en ide.
Vi skal alle skrive en historie.
En spøgelseshistorie.
Det er en konkurrence. Den med den bedste historie vinder.
Frøken Clairmont... Du...
Det bliver dit job at renskrive dem.
Hvor vover du? Hvordan kan du behandle din elskerinde sådan?
Claire...
Du er ikke min elskerinde.
Du er en flirt, et fejltrin.
En dum lille pige.
Har jeg lige skabt en scene?
Der er kommet et vigtigt brev fra London.
Claire.
Er alt, som det skal være?
Claire...
Hvorfor skal de være så nedrige?
Lad ikke hans ondskab såre dig. Du er stærkere, end du tror.
Du har ikke brug for noget, som de har at give.
Tak, Mary.
- Nej. - Jeg må tale med dig.
Jeg ser ikke længere verden på samme måde som før.
Nu ser jeg elendigheden-
- og jeg ser, at mennesker er monstre, der tørster efter hinandens blod.
Jeg er et ynkeligt eksempel og uudholdelig for andre.
- Er Claire ikke stået op endnu? - Hun har det ikke godt.
- Hvor er Shelley? - Jeg troede, at han var hos jer.
Vi har vist fundet ham.
Hr. Shelley...
- Du ligner en, der har brug for mad. - Gør jeg?
- Hvordan var kroerne? - Ækle.
Jeg er begyndt på min historie. Den hedder "Vampyren".
Så har vi vores første historie. En vampyr.
Skulle det ikke handle om spøgelser og ikke om barnlig overtro?
- Tror du ikke på vampyrer? - Ikke mere end jeg tror på læger.
Percy, det er nok.
Du burde da kende til natlevende væsner, som udnytter de sårbare?
- Gav du ham lige en ørefigen? - Madam, jeg føler med dig.
Ingen historie fra Polidori. Sikke en skuffelse.
Hvordan skal vi nu underholde os?
Jeg tager en ridetur.
Jeg har brug for noget tykt mellem benene.
- Hvad er der i vejen med dig? - Tror du, jeg er en idiot?
Du er ikke interesseret i Hogg, men den gode doktor synes du om.
- Hvor var du hele natten? - Jeg behøver ikke forklare mig.
- Du aner intet om mit ansvar. - Hvilket ansvar?
Hun druknede sig, Mary.
Hun kastede sig i Batterseas snavsede vand.
- Hvem? - Harriet.
Min hustru.
Vi må forlade det her sted.
- Claire? - Han vil ikke have mig.
Han sagde, at han vil forsørge barnet, men det er alt.
Det var en stor fejl, Mary...
Det var en fejl.
Jeg ville sige farvel.
Og takke dig for din gæstfrihed.
Jeg ved, hvad du må synes om mig.
Men jeg har aldrig betragtet mig selv som en far.
Jeg har ingen illusioner om dig.
- Men Claire... - Jeg elskede hende aldrig.
Jeg lod heller ikke som om, og hun elskede ikke mig.
Men en mand er en mand, og en pige er en pige.
Når en ung pige nærmer sig en ældre mand, kan det kun gå på en måde.
Der er altid andre muligheder.
Når vi træffer vores valg. Får det altid konsekvenser.
Husk altid at se.
God rejse, Mary. Jeg glæder mig til at læse dine værker.
Skil dig af med andres tanker og ord, Mary.
Find din egen stemme.
Det var en dyster novemberaften, og...
Det var en dyster novemberaften, jeg skuede resultatet af mit arbejde.
Husk, at jeg er din skabning.
Jeg burde være din Adam, men jeg er en falden engel-
- som du tvinger bort fra glæden, uden der er begået nogen synd.
Overalt ser jeg lykke...
...som jeg...
...som jeg, kun jeg, er udelukket fra.
Jeg var velvillig og god.
Elendigheden gjorde mig ond. Gør mig lykkelig.
Så skal jeg atter være dydig.
Men snart, råbte han, skal jeg dø.
Så forsvinder mine følelser.
Snart vil den her svidende elendighed udslukkes.
Jeg skal bestige mit ligbål i triumf-
-og glædes i ildens smerter.
Min ånd skal få fred-
- og ikke længere tænke den slags tanker.
Farvel.
Slut.
Mary. Mary.
Den er fremragende. Den overgår mine vildeste forventninger.
Den har et stort potentiale. Men jeg har et spørgsmål.
Doktoren syr alle ligdelene sammen for at skabe et perfekt væsen.
- Men han skaber et monster. - Ja.
Kan det ikke være noget mere håbefuldt?
Forestil dig, at han skaber et perfekt væsen, en engel.
- En engel? - Ja, noget, som vi kunne være.
En udgave af os, som består af godhed, og på den måde et budskab.
- Bogen har jo et budskab. - Det burde være håb og perfektion.
Hvad ved du... vi om håb og perfektion?
Se dig omkring. Se, hvilket kaos vi har skabt.
Se på mig.
Det giver mening.
- Jeg går til min forlægger... - Nej. Jeg tager derhen alene.
- Hvor gammel er du, frøken Godwin? - Jeg er 18 år.
Det er meget ungt.
Jeg er gammel nok til at føde børn og gammel nok til at skrive.
Det er et underligt emne for så ung en dame.
Og når den unge dame så er gift med...
...er hr. Shelleys ledsager.
Antyder du, at det er hr. Shelleys værk?
- Har du noget at sammenligne med? - Det er min historie.
Bad du Shelley om det samme, eller fornærmer du kun unge kvinder?
Hvor vover du at tvivle på en kvindes evne til at opleve tab-
-død og bedrag?
Alt det er til stede i denne historie, i min historie.
Det havde du indset, hvis du havde bedømt værket i stedet for mig.
- Har du læst den færdig? - Ja.
Den skræmte mig fra vid og sans.
Det er godt at læse spøgelseshistorier af og til.
Vi ved begge, det ikke er en spøgelseshistorie.
Det er en perfekt sammenfatning af, hvordan det føles at blive forladt.
Jeg rasede med dit monsters vrede.
Jeg ville have, at han fik hævn.
For hævnen var min egen.
Gad vide, hvor mange der vil føle med dit væsens lidelser.
Flere end der burde, vil jeg tro.
Det er på tide, at vi flytter hjem igen.
Du skal få bogen udgivet, Mary.
Tak for manusset "Frankenstein eller den moderne Prometheus."
Vi er desværre ikke interesserede.
Vi vil beklagevis ikke publicere bogen.
Det falder ikke i læsernes smag.
Det er ikke et passende emne for en ung kvinde.
Værket har sine fortrin, men vi vil være forsigtige.
Sandheden er, at ingen andre vil udgive din historie.
Lackington Group vil trykke 500 eksemplarer.
De udgiver bogen anonymt, hvis du skriver forordet.
Naturligvis. Det gør jeg med glæde.
- Så tror alle, at du skrev den. - Hvad betyder det?
Hvad det betyder? Hvorfor kan du stadig ikke forstå det?
Skal jeg give slip på bogen, fordi mit køn kan ødelægge det?
- Du tænker aldrig på konsekvenser. - Du har det samme ansvar som mig.
- Jeg har ikke skabt vores elendighed. - Du bærer ansvaret.
Jeg bærer ansvaret for at have troet på dig.
BOGEN TILEGNES WILLIAM GODWIN AF FORFATTEREN
John.
- Du ser... - Ja, jeg har set bedre ud.
- Hr. Godwin sagde det samme. - Har du mødt min far?
Ja. Hans butik har købt min bog.
- Du skrev den færdig. - Ikke helt.
- Lord Byron? - Hans forlægger fik fat i den.
Da jeg krævede min ret, sagde de, at jeg plagierede ham.
- Jeg skriver til Byron. - Han har allerede selv forsøgt.
Han afskyr historien, men folk er ligeglade med sandheden.
Hvad med dit mystiske mesterværk? Dit navn stod ikke på den.
Det er ironisk. Min historie om blodsugende Byron får han æren for.
Du skrev om en ensom og forladt skabning.
- Han svigtes af en narcissist. - Og Shelley får hele æren.
Men tillykke alligevel.
- Shelley må være glad. - Han har været væk i flere måneder.
Den er til dig.
Vi har skabt monstre, Mary.
Men de må ikke sluge os.
WILLIAM GODWIN INVITERER TIL EN FEJRING AF "FRANKENSTEIN"
TIL MARY FRA DIN FAR
Velkommen, mine herrer.
Vi er samlede for at fejre succesen med "Frankenstein".
Det er en fremragende historie om menneskets behov for kontakt.
Fra skabningen åbner øjnene, søger den berøring med sin skaber.
Men han viger tilbage i frygt-
- og skabningen oplever for første gang svigt og isolation.
Hvis bare Frankenstein havde kunnet give sin skabning-
- medlidenhed og venlighed. Så var tragedien måske undgået.
Det er forfatterens fortjeneste, at det er de her tanker-
- som sidder i os, længe efter vi har læst den sidste side.
Jeg ved, I alle er enige i, at det er et af de mest komplette-
- og i hvert fald et af de mest originale værker i vores tid.
Som...
Tak.
Mange tænker på, hvem der har skrevet den, og hvorfor den er anonym.
Nogle af jer mener, at det er mit værk.
Man kan sige, at bogen ikke ville findes uden mig.
Men til min store skam...
...er mit eneste bidrag til denne bog-
- at jeg har inspireret den ensomhed, som Frankensteins monster føler.
Forfatteren til "Frankenstein" er naturligvis-
-Mary Wollstonecraft Godwin.
Det er et genialt værk, og hun har skabt det helt alene.
- Percy... - Mary.
Jeg troede virkelig, at du havde forladt mig.
Jeg har aldrig lovet dig et liv uden elendighed.
Men jeg undervurderede den håbløshed, sorg og fortrydelse, vi skulle lide.
Jeg mistede alt for at være sammen med dig.
Jeg ville skabe noget vidunderligt... noget smukt.
Men der ligger noget farligt i os.
Se...
Monstret er galvaniseret.
Hvis jeg ikke havde lært at kæmpe mig gennem smerten-
-havde jeg aldrig fundet min stemme.
Mine valg gjorde mig, til den jeg er.
Og jeg fortryder intet.
WILLIAM GODWIN UDGAV "FRANKENSTEIN" I MARYS NAVN
MARY OG PERCY GIFTEDE SIG PERCY DØDE SOM 29-ÅRIG
CLAIRE FØDTE ALLEGRA, DER DØDE SOM TIÅRIG
DR. POLIDORIS "VAMPYREN" BLEV UDGIVET I 1819
DEPRIMERET OG I STOR GÆLD TOG HAN SIT LIV SOM 25-ÅRIG
MARY DØDE I 1851 I EN ALDER AF 53 ÅR
HUN EFTERLOD SIN SØN PERCY FLORENCE SHELLEY
Du blev båret bort af bølgerne og forsvandt i mørket og afstanden.
Simon Terp www.btistudios.com